ЕФЕКТИВНІСТЬ КОМПЛЕКСНОЇ ПРОГРАМИ ФІЗИЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ ІЗ РОЗЛАДАМИ СПЕКТРА АУТИЗМУ - Бурдіна, В.; Данильченко, С.; Головченко, І.; Шевченко, В.; Кучеренко, С.; Шевченко, О. (Неонатологія, хірургія та перинатальна медицина, 2026)
Розлади аутистичного спектра належать до групи нейророзвиткових порушень, що характеризуються дефіцитами соціальної взаємодії, комунікації, а також порушеннями моторного, сенсорного та психоемоційного розвитку. У дітей із розладами аутистичного спектра часто спостерігаються зниження координації рухів, порушення рівноваги, недостатній розвиток дрібної моторики, сенсорна гіпер- або гіпочутливість, що обмежує їхню адаптацію та участь у повсякденному житті. У зв’язку з цим, актуальним є пошук та наукове обґрунтування ефективних програм фізичної реабілітації, здатних комплексно впливати на психофізичний стан дітей цієї категорії. Мета дослідження. Розробити та оцінити ефективність комплексної програми фізичної реабілітації, спрямованої на покращення моторних, когнітивних та соціально-адаптаційних показників у дітей із розладами спектра аутизму. Матеріали та методи. У дослідженні брали участь 20 дітей віком від 5 до 10 років з діагностованими розладами спектра аутизму, які були розподілені на контрольну та експериментальну групи. Комплексна програма фізичної реабілітації включала терапевтичні вправи, гідрокінезотерапію, різні види масажу з елементами су-джок терапії, а також ерготерапевтичні втручання. Заняття проводилися за індивідуалізованим та структурованим планом із урахуванням сенсорних і психоемоційних особливостей дітей. Оцінювання ефективності здійснювалося шляхом порівняльного аналізу показників моторних функцій, рівноваги, координації рухів, дрібної моторики, а також поведінкових і соціальних змін на початковому та фінальному етапах дослідження. Дослідження виконано з дотриманням принципів Гельсінської декларації Всесвітньої медичної асоціації (редакція 2013 року) за умови отримання письмової інформованої згоди від усіх батьків або законних опікунів дітей. Кількісні дані опрацьовано з обчисленням середнього арифметичного та стандартної похибки середнього (M±m) із використанням програми SPSS Statistics 22.0 (IBM, США). Для оцінки міжгрупових відмінностей застосовували критерій статистичної значущості з пороговим значенням p≤0,05. Дослідження виконано в межах ініціативного науково-дослідного проєкту кафедри фізичної терапії та ерготерапії Херсонського державного університету«Технології фізичної терапії та ерготерапії в клінічній та спортивній медицині» (державний реєстраційний номер 0123U102176). Результати дослідження. У дітей експериментальної групи відмічено покращення показників загальної та дрібної моторики, рівноваги й координації рухів; однак статистично значущих відмінностей порівняно з контрольною групою не виявлено. Позитивна динаміка також спостерігалася у зниженні рівня тривожності, покращенні емоційної стабільності, формуванні позитивного ставлення до тактильного контакту та підвищенні соціальної активності. Ерготерапевтичні заняття сприяли розвитку когнітивних функцій, концентрації уваги, наочно-образного мислення та навичок побутової самостійності, що важливо для адаптації до повсякденного життя. Застосування гідрокінезотерапії мало додатковий позитивний вплив на психоемоційний стан, зменшення рухових стереотипій та соціальну адаптацію дітей, підсилюючи ефект комплексного підходу реабілітації. Висновки. Комплексна програма фізичної реабілітації є ефективним засобом корекції психофізичних порушень у дітей із розладами спектра аутизму. Її впровадження сприяє гармонійному розвитку моторних, когнітивних і соціальних функцій та підвищує рівень адаптації дітей до повсякденного життя. Отримані результати обґрунтовують доцільність широкого використання інтегрованих фізичних та сенсомоторних підходів у реабілітаційній практиці.