ХАРАКТЕРИСТИКА МЕТАБОЛІЧНИХ ПРОЦЕСІВ ПРИ ФОРМУВАННІ ПОРУШЕННЯ МЕНСТРУАЛЬНОЇ ФУНКЦІЇ НА ТЛІ ОЖИРІННЯ У ДІВЧАТ-ПІДЛІТКІВ - Боршуляк, А.; Андрієць, О.; Андрієць, А.; Семеняк, А. (Неонатологія, хірургія та перинатальна медицина, 2021)
Вступ. На сьогодні четверта частина населення економічно розвинутих країн світу має масу тіла, що на 15 % перебільшує нормативні значення. За даними різних авторів, своєчасне настання менархе в жінок із різними формами ожиріння й порушеннями репродуктивної функції спостерігається лише в 31 % випадків. При ожирінні має місце резистентність до інсуліну, результатом якої є гіперінсулінемія. Основна причина зв'язку інсулінорезистентності з порушеннями в репродуктивній сфері полягає в специфічній дії інсуліну на яєчники. Інсулін пригнічує апоптоз, зв'язуючись з рецепторами різноманітних факторів росту, що сприяє тривалому існуванню атрезуючих фолікулів. У патогенезі метаболічного синдрому, поряд з розвитком гіперінсулінемії та інсулінорезистентністі, значна роль належить дисбалансу адипоцитокінів, одним з яких є адипонектин. Мета дослідження. Провести аналіз метаболічних процесів при формуванні порушення менструальної функції на тлі ожиріння у дівчат-підлітків, для вдосконалення у них методів діагностики розладів менструальної функції. Матеріал і методи дослідження. Проведено клініко-лабораторне обстеження дівчаток-підлітків віком 12-18 років: 79 з ожирінням та порушенням менструальної функції (основна група); 31 – з нормальною масою тіла та регулярним менструальним циклом (контрольна група). Методи дослідження: загальноклінічні, біохімічні (визначалися показники ліпідного та вуглеводного обмінів), інструментальні (УЗД), статистичні. Результати дослідження. Встановлено, що в основній групі у 53,3 % перша менструація з’явилася після 14 років, затримка менструації – від 42 днів до 6 днів, тривалість 2,1 ± 0,05 днів, що достовірно коротше, обсяг 10,2 ± 0,05; 0,4 бала (в середньому 1-2 прокладки в день) достовірно нижче (p<0,05) порівняно з дівчатками контрольної групи. При аналізі результатів УЗД гіпоплазія матки спостерігалась майже у кожної другої дівчинки у основній групі – 36 (45,46 %). Встановлено гіперлептинемію і лептинрезистентність при ожирінні І ст. 34,8 ±1,75 при ожирінні ІІ ст. 37,15±2,12, при ожирінні ІІІ ст. 40,64±2,0. У контрольній групі 14,35 нг/мл, p<0,01. Гіперлептинемія у основній групі супроводжується гиперінсулінемією у 26 % і інсулінорезистентністю. Встановлено взаємозв’язок низьких значень адипонектину з підвищеним індексу маси тіла у пацієнток основної групи, що підтверджено результатами кореляційного аналізу (адипонектин & індекс маси тіла: ρ = - 0,74). Аналіз отриманих результатів виявив зниження показника Адипонектин/Лептин в основній групі в 4,3 рази. Грунтуючись на власних результатах можна вважати моделі Адипонектин / Лептин і HOMA-AD точнішими для визначення інсулінорезистентності. Висновки. 1. Встановлено, зміни менструального циклу у дівчат з надмірною масою тіла. 2. Асоційованість порушення секреції адипокінів характеризується гіперлептинемією, лептинрезистентністю, зниженням індексу Адипонектин / Лептин і гіпоадипонектинемією, яка в поєднанні з інсулінорезистентністю, свідчить про участь адипокінів в ґенезі олігоменореї. 3. В алгоритм ведення підлітків з порушенням менструальної функції на фоні ожиріння необхідно включити обчислення показників Адипонектин / Лептин і HOMA-AD (гомеостатична модель оцінки – адипонектин), що дозволить уникнути гіпердіагностики інсулінорезистентності.