РОЛЬ СТРЕСУ В ПАТОГЕНЕЗІ НЕВИНОШУВАННЯ ВАГІТНОСТІ. ДВІ СТОРОНИ ОДНІЄЇ ПРОБЛЕМИ - Живецька-Денисова , А.; Воробйова, І.; Лозова, Л.; Шамаєва, О.; Рудакова, Н. (Неонатологія, хірургія та перинатальна медицина, 2026)
Вивчення впливу стресових факторів на перебіг вагітності є актуальним питанням у сучасній перинатології. У статті висвітлено роль стресових реакцій у жінок, які зазнали впливу 137Cs на рівні плаценти, та психоемоційних стресорів у патогенезі невиношування вагітності, як двох аспектів однієї й тієї ж проблеми. Стаття базується на результатах наших минулих досліджень особливостей морфологічного та імуногістохімічного пошкодження плаценти внаслідок інкорпорації 137Cs, а також психологічних компонентів невиношування вагітності. Мета: визначити маркери невиношування вагітності (НВ) в умовах хронічного стресу. Матеріали та методи. У дослідженні взяли участь вагітні з невиношуванням в анамнезі та ознаками переривання поточної вагітності (перша група), а також вагітні з неускладненою вагітністю та анамнезом (друга група, контрольна). За допомогою γ-спектрометрії в плацентах обох груп спостерігалося накопичення 137Cs з різною активністю. Результатом його впливу є оксидативний стрес. Силу стресової реакції оцінювали за рівнем дієнових кон’югатів (ДК) і малонового діальдегіду (МДА) у крові. Антиоксидантну активність визначали за допомогою каталази, глутатіон-S-трансферази та супероксиддисмутази (СОД). Скринінгова діагностика стресу включала визначення особистісного рівня сприйняття стресу, психоемоційної напруги, тривожності та астенії. Статистичний аналіз проводили за допомогою Microsoft Excel і кутового перетворення Фішера. Різницю між порівняльними значеннями вважали вірогідною при p < 0,05 (індекс вірогідності більше 95%). Дослідження проводилося в рамках дослідницьких проектів: «Розробити новітні та вдосконалити існуючи технології діагностики, профілактики та лікування передчасного переривання вагітності у жінок з невиношуванням з урахуванням впливу екологічних факторів в умовах сьогодення» (2018-2020 рр., номер державної реєстрації 0118U000039), а також НДР «Розробити діагностичні та лікувальні заходи щодо попередження розвитку невиношування вагітності у жінок України в умовах воєнного стану» (2024-2026 рр., номер державної реєстрації 0123U103153). Дослідження проводилося відповідно до принципів Гельсінської декларації Всесвітньої медичної асоціації «Етичні принципи медичних досліджень за участю людей». Від вагітних жінок отримана інформована згода на участь у дослідженні. Дозвіл на проведення дослідження було отримано від Комітету з медичної етики ДУ «Інститут педіатрії, акушерства та гінекології імені академіка О. М. Лук’янової Національної академії медичних наук України» (протокол № 3 від 07.06.2017; протокол № 3 від 20.04.2023). Результати. У жінок з невиношуванням вагітності виявлені розлади психосоціальної адаптації: високий рівень особистісного сприйняття стресу, тривоги і астенії. Руйнівний вплив 137Cs пов’язаний з оксидативним стресом та розвитком плацентарної дисфункції. Екстремальні наслідки залежать від активності 137Cs та адекватності антиоксидантного захисту. Питома маса 137Cs вище 10,4 Бк/кг є критичною для вагітності. Збільшення ДК у І триместрі в 2,25 раза порівняно з контролем свідчить про активацію вільнорадикальних реакцій. Прогностично несприятливим є дефіцит СОД та надлишок МДА в І триместрі на 10 %. Підвищена генерація продуктів перекисного окислення ліпідів з порушенням нейтралізації та утилізації на початку вагітності закладає основу плацентарної дисфункції. Збільшення МДА у І триместрі на 17,4 % відносно контролю є тригером пізніх передчасних пологів. Ризик передчасних пологів та внутрішньоутробної загибелі плода зростає, коли рівень МДА в крові вагітних жінок протягом І триместру на 23,4 % вищий, ніж у контрольній групі. Одночасне зниження активності СОД на 18,2 % проти контролю свідчить про порушення антиоксидантного захисту та ранню декомпенсацію адаптивних механізмів. Висновки. Окислювальний і емоційний стрес відіграють вирішальну роль у патогенезі НВ. Декорпорація радіонуклідів і активація адаптаційних процесів у плаценті є перспективним щодо зменшення впливу внутрішнього опромінення. Не менш важливим для запобігання втратам вагітності є підвищення адаптивного потенціалу вагітних жінок шляхом покращення психоемоційної стабільності й формування позитивної орієнтації на вагітність та материнство.